«У прагненні зламати волю українців росія не самотня»: військовий аналітик про те, чому найближчим часом обстрілів міст буде більше
![руйнування Кривий Ріг](http://fakty.ua/photos2/article/44/28/442802w540zc0.jpg?v=201449)
Військовий аналітик Олексій Копитько вважає, що в даній ситуації Україна залишається віч-на-віч з агресором, попри запевнення західних лідерів про допомогу та підтримку. Він наголошує, що допомога йде консервативним порядком, дозволу на застосування далекобійної західної зброї немає. Тому інформацію про звірства росіян потрібно оперативно доносити до західного електорату та «до тих, хто зацікавлений її не помітити». Можливо, під час виборів європейським та американським лідерам доведеться реагувати та стримувати путіна
«Чому обстріли міст. І чому вони будуть. І чому в найближчі два місяці їх, швидше за все, буде більше.
Той випадок, коли є головна лінія, навколо якої все шикується. Вибори у США. 60 днів. 8,5 тижнів. Фінішна пряма.
БУДЬ-ЯКІ заяви в цей період (навіть найприємніші для нас), але які не передбачають виконання ДО початку листопада, не означають НІЧОГО і переслідують виключно електоральні цілі. Це стосується не лише США, а й чиновників ЄС та НАТО, які йдуть у вересні — жовтні.
Мають значення лише факти, виражені у матеріалі. Потрібно відкидати все «глибоко символічне», якщо воно не «глибоко матеріальне».
1. Трамп. Харріс. Китай. Росія.
У кожного гравця своє бачення бажаного результату та того, як ситуація з війною може позначитися на балансі різних сюжетів (Близький Схід, Тайвань, Африка та ін.). Цим і будуть зумовлені ходи.
Чинна адміністрація США показує, що найбільш бажаний сценарій на 60 днів — щоб була якась видимість контролю чи замирення. Без різких рухів.
Пакети допомоги останній місяць виглядають консервативними. Плюс є ризик, що президент США не повною мірою скористається повноваженнями з виділення допомоги (PDA). І те, що затвердив конгрес, не буде реалізовано. Негатив може бути підтверджений (або спростований) через 2 дні на черговому Рамштайні.
Частина держав-партнерів уже означила, що рішення про допомогу Україні на 2025 рік ухвалюватиметься у листопаді за підсумками голосування у США. У бюрократичному плані це означає, що ритмічна допомога (якщо така буде) розпочнеться не з 1 січня, а ближче до весни.
Тобто, 2025 рік поки що в тумані. Без оцінки обсягів допомоги дуже складно говорити про якісь перспективи. Цифра 40 ярдів, зазначена на саміті НАТО, поки що залишається фантомом.
2. По Росії основний маркер — мобілізація.
Для продовження наступу без пауз ворога має критичну необхідність провести мобілізацію. Після 8 вересня, коли закінчиться низка регіональних виборів, ймовірність такого кроку зросте.
Однак нова публічна хвиля масової мобілізації — це дія, на яку США будуть змушені реагувати.
Нюанс у тому, що навіть якщо РФ форсує мобілізацію із понеділка, особливого ефекту на землі до листопада не буде. А ось спровокувати небажані ходи США можна.
У зв'язку з чим в ефірі безліч міркувань на тему існування домовленостей: Росія не ескалює до виборів, а США щось нам не дозволяють і карають зниженням рівня допомоги, якщо ми сіпаємося.
Коментувати це немає сенсу. Без реальної інформації це конспірологія. Але що варто тримати на краю свідомості: ми не знаємо, який результат виборів у США Кремль вважає найкращим для себе.
Цілком імовірно, що напередодні виборів (кінець жовтня — початок листопада) Путін вирішить дати пас якомусь із кандидатів (як це було з обміном на тлі висування Харріс). Це може бути як демонстративний заспокійливий жест, так і загострення.
3. Останніми днями багато поганих новин, що стимулює потік драматичних оцінок майбутнього. Харків, Суми, Полтава, Львів, Кривий Ріг…
Факти такі. За 10 місяців операції на Авдіївському напрямку російські війська захопили 1000 км кв. (Площа звільненої від кадировців території в Курській області). Насамперед у глибину вони просунулися на 35−38 км. Ширина прориву загалом 25 км. Вже видно, що росармія не має сил масштабно тиснути навіть на двох напрямках.
На Покровському напрямі вони зайняті забезпеченням флангів. Докладніше читайте у Константин Машовець.
Восени ми входимо набагато краще, ніж могли б. Ворог мав амбітні плани на весняно-літню кампанію. Але спочатку вони спалили частину військ на північ від Харкова. Потім Курська операція відтягла на себе неабияку частку резервів, що залишилися, які зараз могли б тиснути на той же Покровськ або вклинюватися між Харковом і Сумами.
На карті видно три виступи (сіверський, торецький та курахівський), які росіяни страшенно хотіли б зрізати. Але їм потрібні ДОДАТКОВІ війська, яких станом зараз немає (і в найближчі два місяці точно не буде, і навіть у разі оголошення мобілізації їх не буде місяці).
Є спроба розсікти наші війська в Харківській області, щоб вийти до Осколу.
Навіть у разі погіршення ситуації на одній із дільниць у суто військовому плані це не спричинить всієї країни та всієї оборони драматичних наслідків. Тобто може бути погано, але масштаб цього «погано» треба об'єктивно оцінювати.
Що здатне різко все погіршити — це настрій людей: коли вони перестануть чинити опір. І втрата управління.
4. Разом виходить.
Карти на найближчий раунд вже здано. Як їх розіграють, які ходи підготовлені, ми не знаємо, але все вже сталося.
Протягом найближчих двох місяців складно розраховувати на стрімке надходження допомоги, яка зіграє до початку листопада.
Росія, як і раніше, не може впоратися з нашою армією. Навіть якщо ворог продовжить рух, чисто військовими засобами нас не зможе завалити. А мобілізація їм на короткому відрізку не допоможе.
Єдиний напрямок, де Кремль може наростити зусилля наявними ресурсами — це звірства проти цивільного населення, які не виглядатимуть як ескалація, але похитнуть стійкість.
Якщо не обрушити мотивацію української армії та підтримку армії тилом — треба проводити мобілізацію, чого у РФ не хочуть. Чинивши на цивільних, РФ створює вилку: можливість продавлювати нашу армію з опорою на приховану мобілізацію та найманців, а також формуючи заділ під переговори. Це розкручує спіраль: що менша стійкість України, то менше допомоги ми реально отримаємо.
Нюанс у тому, що громадяни України демонструють визначну стійкість. Через що плани Кремля вже неодноразово зривалися.
На найближчі два місяці ситуація така:
1) Доведеться терпіти, не можна шарахатися;
2) Інформація про звірства росіян має оперативно доносити через громадську думку тих, хто зацікавлений її не помітити. Щоб у ході виборів їм таки довелося реагувати та стримувати Путіна.
Тим, хто формує оцінки, настав час зафіксувати: заява Байдена про те, що «Полтава — це спроба зламати волю народу», на тлі заборони застосовувати далекобійні засоби та консервативного підходу до надання допомоги виглядає, ніби в прагненні зламати волю українців Росія не самотня. Навіть якщо це не так. А виглядає — так.
Коли живий організм (Україна) загнаний у кут, спливає кров'ю, перебуває під колосальним тиском і спостерігає дії, які виглядають як знущання та приниження, це може спричинити ірраціональну поведінку. Це факт. І до нього варто поставитися серйозно", — пише аналітик у Facebook.
Матеріали, розміщені у рубриці «Блоги», відображають власну думку автора та можуть не співпадати з позицією редакції.
239Читайте нас у Facebook